Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Mamma?
Huff, vekket jeg deg?
Hvorfor er du oppe så tidlig?
Du skal tidlig på skolen igjen i dag, ikke sant?
Jo.
Så sett deg og spis, da.
Ok, takk for maten.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hvem er det du møter så tidlig og hvorfor?
- Det er hemmelig. - Tenkte meg det.
Du gjør vel ikke noe ulovlig?
Niks.
Ok, greit.
Ta med deg dette. I tilfelle du blir sulten før langfri.
Takk, mamma.
TOMAKOMAI BY
God morgen.
Her har du litt frokost.
Beklager, Kayo.
Du kjeder deg nok her.
Det går fint. Hiromi tok med mange bøker til meg.
Dette er nok over om en dag eller to.
Ha det, da.
Vent, Satoru...
JEG GA DEG DET SOM SØNNEN MIN LIKER. - SACHIKO FUJINUMA
God morgen.
4. MARS (FREDAG)
- Haruko Nomura. - Ja.
- Kaori Hasebe. - Ja.
- Koichi Hamada. - Ja.
Kayo Hinazuki.
Kayo er visst borte i dag også.
Satoru Fujinuma.
Ja.
- Kazuma Horiguchi. - Ja.
- Yuko Matsumoto. - Ja.
- Misato Yanagihara. - Ja.
Jeg ringte på i dag morges, men ingen svarte.
Sånn å forstå.
Det er ikke bra.
Nei.
Men du virker ganske rolig, da.
Det er som de sier, det er best å holde hodet kaldt.
Det stemmer.
Jeg ringte hjem til Kayo i dag og i går, men ingen svarte.
- Moren er heller ikke på jobb. - Herr Yashiro.
Kan du ringe politiet eller barnevernet?
Jeg ringte barnevernet i går.
De sa de skulle komme i dag. Jeg blir med dem.
Jeg tror at moren er problemet.
Så han tok også affære.
Du er en flott lærer, herr Yashiro.
Fru Hinazuki!
Vi er fra barnevernet.
Lysene er på.
Skal vi prøve bakdøra?
Fru Hinazuki?
Lysene og varmen står på.
Moren må ha stukket da vi kom.
Så dumt. Jeg hadde håpet at vi kunne ta med oss datteren nå.
Vi kommer tilbake i morgen.
Satoru er her.
Barnevernet kom.
Herr Yashiro var også med dem.
- Hva med mora til Hina? - Hun var der ikke.
Men... jeg tror dette snart er over.
Kayo.
De kommer til å ta deg vekk fra moren din.
Det gjør meg glad.
Jeg klarer meg.
Jeg blir varm inni meg når jeg tenker på dere.
Satoru.
Her.
Jeg vet jeg er sen, men gratulerer med dagen.
KAYO HINAZUKI BRENNBART SØPPEL
Beklager, Fujinuma.
Jeg rakk ikke å lage ferdig gaven din.
- Du skal få gaven din i morgen. - Ok.
Jeg lover.
Jeg har ventet på dette øyeblikket helt fra begynnelsen.
Takk.
Kayo.
Jeg skal passe på dem.
Satoru, du ble mer rørt enn jeg hadde trodd.
Hva?
Å, forresten -
- det kom noen hit sent i går kveld.
Hva?
Det virket som han kom for å gjemme noe, men -
- han var veldig sint.
Jeg ble redd.
Hva gjemte han?
Ble ikke Hinazuki tatt til en industriell fryser -
- hvor hun ble sprayet for å fryse raskere?
Hva er dette?
Vi må dra fra bussen. Vi er midt oppi forbrytelsen.
Kom... så drar vi.
Ja.
Jeg liker ikke dette.
Men, Satoru, har du en plan?
Ja.
Ok. Da drar vi, da.
Hjelp meg, Hiromi.
Hva er dette?
Kull?
Kan du hjelpe oss?
Ok.
Er dette din store plan?
Enkelt, ikke sant?
Tiden er inne for å ta den... ett skritt lenger.
Satoru.
Forklar.
Jeg ga ikke opp, så her er vi.
Bra jobbet, dere.
Tenkte du ville si det.
Men jeg trodde du skulle kjefte først.
Jeg har ikke noe å kjefte for.
Du gjorde dette for vennen din.
Kom inn, så kan vi spise karri.
Jeg tar meg av resten.
Kom inn!
Dere fryser nok!
Takk for maten.
- Det er så godt! - Godt, ikke sant?
Hallo, snakker jeg med Yashiro?
Dette er Satoru Fujinumas mor. Satoru og Kayo har kommet hjem.
Takk og lov! Jeg tenkte de kom til å dukke opp.
Så godt jeg ikke ringte politiet.
Forresten, fru Fujinuma, jeg har en tjeneste å be om.
Husk å spise grønnsakene.
Kayo, at ikke du blir her i natt? Du kan gå hjem i morgen.
Mamma...
Det går fint! Ikke tenk på det.
Spis opp!
Takk for matpakken.
Ingen årsak.
Du, Kayo.
Neste gang kan vi lage den sammen.
Sammen?
Kom igjen, Kayo!
Du må kjøle dem!
Det er jeg som blir kritisert hvis du går på skolen med blåmerker.
Du kan komme hit når som helst.
Mamma.
Kayo!
Hvor i helvete har du vært?!
Så det var deg.
Jeg bekymret meg uten grunn.
Jeg skal saksøke deg for dette.
Så du var bekymret, hva?
Si meg... lette du i det hele tatt etter Kayo?
Hva? Sier du at dette er min feil?
Du tenker bare på deg selv!
Ingenting på jord betyr mer for meg enn barnet mitt.
Jeg vil at du skal tenke tilbake. Du følte det samme en gang.
Din lille...
Slipp meg, Kayo! Din idiot!
Kayo!
Hør på meg!
Kayo!
Kayo.
Slipp meg, din idiot! Kayo!
Fru Hinazuki.
- Disse to er fra barnevernet. - Jeg antar at du er Akemi Hinazuki?
Vi har kommet for å diskutere forholdet mellom deg og Kayo.
Det er ikke noe å snakke om.
De kidnappet datteren min.
Ring politiet!
Takk, lærer.
Nei. Det var du som fikk de voksne til å ta affære.
Du grep fatt i dette.
Vi kunne ikke la dine modige tiltak ende i tragedie.
Kayo er i orden nå.
Lærer?
Er du klar?
Jeg fant trøst -
- i herr Yashiros ord.
Jeg er sikker på at det er slik en fars råd høres ut.
Siden jeg ikke husker min far, var det det som falt meg inn.
Kayo...
Snøen er et hvitt dekke over landskapet.
Fremtiden er visket ut.
Alt som gjenstår av den er mine minner og håp.
Jeg liker å tro at Kayos fremtid der... er lys.
Airi.
Takk og lov.
Du ble ikke tatt av politiet.
Airi...
Airi!
Jeg er ikke tilbake i 2006.
Betyr det -
- at dette ikke er over?
Er det å redde Kayo... ikke nok?
Så dette tar ikke slutt før -
- jeg stopper forbrytelsene før de skjer og fakker den ekte morderen?
Satoru har vært sånn siden i dag morges. Tror du han er i orden?
- Tja... - Beklager! Jeg glemte å dele ut prøvene!
Hvor mange er igjen?
Beklager å involvere deg i dette, Satoru. Jeg er dårlig med kart.
Det går fint, jeg vet hvor alle bor.
Forresten, om Kayos mor...
Hun får ikke være med Kayo på noen år.
Og det ser ut til at hun mister foreldreretten en stund.
Kayo er trygg nå.
- Takk, lærer. - Jeg bare...
Ikke for det.
Fordi du sa: "Vi kunne ikke la dine modige tiltak ende i tragedie".
Det gjorde meg glad.
Tja, du vet -
- det høres kanskje litt upolert ut å omformulere det slik, -
- men du gjorde det du måtte for å oppnå ønsket resultat.
Passivitet fører ikke til noe.
Herr Yashiro er klok.
Jeg blir roligere av å lytte til ham.
Forresten, Satoru, var Kayo alltid hjemme hos deg?
Nei, vi hadde et skjulested.
Vi gjemte oss i en forlatt buss bak Izumi barneskole.
Det var jo et lurt sted.
- Herr Yashiro, noe stikker ut. - Nei, Satoru!
Satoru. Nå vet du hemmeligheten min.
Beklager.
Men nå... trenger jeg ikke å skjule det lenger.
Helt siden jeg sluttet å røyke, har jeg døyvet suget med godteri.
Jeg klarer ikke å roe meg uten.
Det går fint på skolen eller når jeg er blant folk, men...
Satoru. Spis, du er medskyldig nå.
Å, takk.
Jeg er så umotivert.
Er det fordi jeg ikke fikk følelsen av å ha oppnådd noe?
Satoru.
Kan vi ta en prat alene?
Ok.
Satoru, hva er det du tenker på?
Det er noe med oppførselen din som plager meg.
Kanskje jeg er lettet fordi det gikk fint? Eller kanskje jeg er likegyldig.
Betyr det -
- at du tror det er flere? Jeg også.
Tror du også det? Hva får deg til å tro det?
Kanskje det er fordi jeg så deg kaste en stein gjennom Shiratoris vindu.
Hva?
Sønnen deres var i parken sammen med Hinazuki flere ganger.
Jeg tenkte at kanskje du prøvde
å beskytte Hinazuki fra ham også, ikke bare fra moren.
Sånn å forstå. Det var Kenya som anklaget Yuuki.
Nei, motsatt.
Jeg kjenner sønnen.
Han ville aldri gjort noe galt.
Men hvis noe hadde skjedd med Hinazuki den dagen, -
- så tenkte jeg at han ville bli mistenkt...
Så derfor fikk du familien til å ringe politiet, for å gi ham alibi.
Kenya er så smart.
Mye smartere enn jeg er som 29-åring.
Du er bare 11.
Hvordan er det mulig at du er så observant?
Pappa er advokat.
Det vil jeg også bli.
Du går på barneskolen, og du vet allerede hva du vil bli.
Det er en grunn til det.
Pappa -
- er forsvarer i en drapssak fra i fjor høst.
Pappa er overbevist om at klienten er uskyldig.
Er det sant?
Pappa sier at disse sakene er likere enn man skulle tro.
Så jeg vil fikse det.
Så den saken...
Kan du fortelle meg om den?
Offeret var ei 10 år gammel jente. Hun ble innelåst på badet -
- og døde av kullosforgiftning fra en kullovn.
SOVETABLETTER
Kullovn?
Er det bare et sammentreff?
Tekst: Lise McKay